Obr. 3.2 – Linkové kódy AMI a HDB3

3.1.1 Bipolární kódy AMI a HDB3

Bipolární kódy, zvané též pseudotrojkové byly zavedeny při nasazování digitálních přenosových systémů PCM30/32 na metalické přenosové trakty. Splňují podmínku na potlačení stejnosměrné složky a řeší problémy s případnou ztrátou synchronizace.

Kód AMI (Alternate Mark Inversion) je charakterizován třemi úrovněmi, jak ukazuje obr. 3.2:

symbolu 0 odpovídá nulová úroveň symbolu 1 střídavě úrovně ±A

Rozhodování na přijímací straně vyžaduje dvě nenulové rozhodovací úrovně C1, C2 , nebo se nejprve převede na unipolární dvoucestným usměrněním. Výhodná je možnost jednoduchého monitorování chybných prvků. Každý chybný bit způsobí narušení bipolarity, takže se objeví se dva prvky stejné polarity a hlásí se tzv. chyba v kódu.

Střídáním polarity symbolů 1 je sice zajištěn obsah taktovací složky, kterou lze využít pro synchronizaci, avšak při dlouhé posloupnosti symbolů 0 se nepřenáší informace o taktu a může nastat narušení synchronizace. Tento nedostatek lze vyřešit buď použitím skrambleru nebo vkládáním zvláštních kódových skupin na místa výskytu delší posloupnosti symbolů 0. Pro linkové systémy PCM30/32 byl standardizován kód HDB3 (High Density Bipolar), který zajistí maximálně tři symboly 0 za sebou. Kód HDB3 je standardizován doporučením ITU-T G.703 pro linková rozhraní 1. až 3. řádu (E1, E2, E3) evropské plesiochronní digitální hierarchie (PDH).