2.6.3 Konvoluční kódy – tabulka stavů

Popis chování konvolučního kodéru je možný několika způsoby. Základní je popis pomocí tabulky.

Tab 2.1. Popis kodéru tabulkou stavů
| zdrojové bity | výchozí stav | následný stav | výstup
A | B | C | D | E | F | G
ut | ut-1 | ut-2 | ut-1 | ut-2 | v1 | v2
1 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0
2 | 1 | 0 | 0 | 1 | 0 | 1 | 1
3 | 0 | 0 | 1 | 0 | 0 | 1 | 1
4 | 1 | 0 | 1 | 1 | 0 | 0 | 0
5 | 0 | 1 | 0 | 0 | 1 | 1 | 0
6 | 1 | 1 | 0 | 1 | 1 | 0 | 1
7 | 0 | 1 | 1 | 0 | 1 | 0 | 1
8 | 1 | 1 | 1 | 1 | 1 | 1 | 0

Ukážeme si v tab. 2.1 odezvu na posloupnost u = [u0; u1; u2] = [1;0;0] uvedenou již výše pro kodér podle obr. 2.6. Výstup za prvým registrem typu D je označen ut-1, výstup za druhým registrem ut-2. Ve výchozím klidovém stavu jsou oba registry vynulovány (ve sloupcích B a C nuly) a na vstup přichází hodnota u0 = 1 (sloupec A tabulky), což odpovídá řádku 2. Odezvou budou jedničky ve sloupcích F a G, tedy v01 = 1; v02 = 1. Podle následném stavu přejdeme podle hodnot v řádku 2 sloupců D a E ut-1 = 1 a ut-2 = 0 a vstupní hodnotu u1 = 0 do řádku 5 tabulky, kde se uvedená kombinace vyskytuje ve sloupcích A, B, C. Odezvou bude ve sloupcích F a G v11 = 1; v12 = 0. Obdobně získáme přechodem do řádku 3 hodnoty v21 = 1; v22 = 1. Tak jsme obdrželi dílčí výstupní posloupnosti

v1 = [1;1;1]
v2 = [1;0;1]

a multiplexováním, tj. proložením bit po bitu obdržíme výstupní posloupnost

v = [1;1;1;0;1;1]