2.6.4 Konvoluční kódy – stavový a mřížkový diagram

Další možností pro popis funkce konvolučního kodéru je stavový diagram, který je opět pro stejný příklad z obr. 2.6 nakreslen na obr. 2.7 vlevo. Stavy S0, S1, S2, S3, jsou stavy kodéru a odpovídají kombinacím ut-1 a ut-2 na výstupu registrů [0;0],[0;1],[1;0],[1;1]. Každý příchod vstupního bitu způsobí přechod do nového stavu. Diagram má 2k větví vycházejících z každého stavu, každá větev je označena vstupními/výstupními hodnotami ut/v1v2 a odpovídá n výstupům. Každá větev odpovídá jednomu řádku v tab. 2.1.

Znázorněním stavového diagramu v závislosti na čase dojdeme k reprezentaci mřížkovým diagramem – na obr. 2.7 vpravo (odtud název mřížkový – trellis - kód). Větev je popsána vstupními/výstupními hodnotami kodéru stejně jako větve ve stavovém diagramu. Zvýrazněná cesta odpovídá příkladu vstupní posloupnosti u = [1;0;0], pro kterou se prochází sledem stavů z počátečního S0 přes S2 a S1 zpět do S0.

Obr. 2.7 – Stavový a mřížkový diagram konvolučního kodéru (2,1,3)

Všechny uvedené způsoby popisu chování konvolučního kodéru jsou ekvivalentní, nicméně znázornění pomocí mřížkového diagramu je názorné s ohledem na přiblížení průběhu dekódování konvolučního kódu, při kterém se uplatní jeho výhodné vlastnosti.