Obr. 4.5 – Nezkreslený a zkreslený signálový prvek

Obr. 4.6 – Postup korekce transversálním filtrem

4.2 Korekce digitálního signálu v časové oblasti (2/2)

Ukážeme si princip korekce na osamělém signálovém prvku. Na obr. 4.5a) je naznačen nezkreslený signálový prvek (bez interference) a přijímaný zkreslený signálový prvek x(t) se silnou interferencí obr. 4.5b). x0 označuje hlavní hodnotu, xi interferující hodnoty. Cílem korekce je minimalizovat interferující hodnoty.

Při popisu principu korektoru budeme vycházet z obr. 4.3, a sice z výstupu větve k = 0 pro c0 = 1. Její výstup c0∙x(t) bude shodný se vstupem x(t). Hlavní hodnota c0∙x0 tohoto výstupu nám bude určovat počátek časového rastru. Pro osamělý vstupní signálový prvek můžeme vzhledem k tomuto časovému rastru nakreslit výstupy ostatních větví, které budou jednak posunuty o hodnotu kT a jednak budou násobeny koeficientem ck, čímž získáme průběhy na obr. 4.6. Na výstupu sumátoru je součet dílčích průběhů.

Velikost koeficientů ck (k ≠ 0) se volí tak, aby hlavní hodnota výstupu k-té větve právě kompenzovala interferující hodnotu ve stejném okamžiku na výstupu větvě c0. Bude-li např. x-2 = 0,25; x-1 = -0,25; x1 = 0,25; x2 = -0,25 musíme pro jejich kompenzaci volit koeficienty s opačným znaménkem, tj. c-2 = c1 = 0,25 a c-1 = c2 = 0,25 (za předpokladu x0 = 1).

Výsledný korigovaný signálový prvek y(t) nemá ovšem plně potlačenou mezisymbolovou interferenci. Je však podstatně zmenšena proti zkreslenému průběhu x(t) na vstupu. Zbytkovou interferenci lze dále zmenšit volbou většího počtu zpožďovacích členů s větším počtem odboček.